ФОРМЕ ПРИПОВЕДАЊА У ПРОУЧАВАЊУ НАРОДНИХ ПРИПОВЕДАКА - Мркаљ, Зона (Наслеђе, 2005)
У овом раду се показује значај проучавања форми приповедања као интеграционог чиниоца интерпретације у настави усмених прозних облика. Назначава се потреба разграничавања појмова аутор и приповедач, као и разликовање одредница: лик, јунак, личност, карактер. Образлаже се експресивност нарације у 3. лицу, актуализовање говорног тренутка приповедањем у првом лицу, казивање усмерено према другом лицу у функцији рационалне припреме за емоционални доживљај. Тумачи се динамичност дијалога и најчешће одсуство дескрипције, као и значење дијалога и монолога у предањима који дају драматичност збивању и откривају карактере ликова, док нарација има везивну улогу и често преузима функцију описивања психолошких стања. Текст обилује примерима из народне прозе, погодним за тумачење у школи.